VICIUL TĂU E O CAMERĂ ÎNCHISĂ DE LA CARE DOAR EU AM CHEIA
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Da !
Ea a meritat, cu siguranță, să fie comparată cu Maria Stuart.
Nimeni altcineva nu a fost reprezentată în atâtea moduri diferite,
ca și criminală sau martira.
Dar a fost o femeie,
o mare femeie.
Se pare că mama ei a fost o actriță importanta.
Da, a făcut carieră trecând dintr-un pat în altul.
Pentru mama mea !
Îi e dor de mama sa, se întâmpla des la italieni.
Dar tu ?
Nu bei ?
Ei bine, fii de cățele,
chiar și copiii folosesc termenul ăsta în zilele noastre,
oferă-i ceva de băut soției mele.
Haide !
Fii generos...
cu soția mea !
Bea.
Poate că preferi să bei din craniul meu gol ?
Oliveiro, nu vreau asta.
- Pentru sănătatea ta, nevasta. - Oliviero !
Bea-l tot.
Da dragule,
avem o educație vizigotă, aici în Veneto.
Îmi pare rău, amanto,
poate că am greșit măsura.
Unde pleci ?
Ea e Brenda.
Nu e rău pentru o servitoare, nu ?
Pierzând Coloniile și câștigând o servitoare ca și Brenda
a fost o afacere bună.
Ai o slăbiciune pentru femeile de culoare, Oliviero ?
Bărbații albi au simțit dintotdeauna așa.
Poate că o femeie de culoare este visul secret al fiecăruia.
Hainele ei sunt interesante.
Dezbrăcate, suntem toate le fel.
E așa de ușor pentru acești tineri
să creadă că sunt cineva
cu cât e mai evident că sunt nimeni, de fapt.
Cum îndrăznești să porți așa ceva ?
De ce, nu te exciți când mă vezi îmbrăcată ca și ea ?
Ai vrut să fie spectacol ca întotdeauna,
atunci de ce nu în costum ?
Ce a însemnat mama ta pentru tine,
Maria lunatica
sau Maria însetata de sânge ?
Ești o târfa,
o târfa mizerabilă.
Dar beau, la naiba, nu se joacă !
Nu am nimic împotriva băuturii, Domnul știe.
Îmi place să ridic un pahar ici colo
dar ăștia nu se opresc niciodată, nici măcar o noapte.
Au prieteni musafiri tot timpul, dna. Molinari.
Prieteni ? Sunt cei mai nebuni din campus...
lunatici, turbați și străini.
O, Iisuse, nu vorbesc de tine,
dar dl. Oliviero frecventează cercuri...
Parcă doar acum l-am văzut născându-se !
Am fost servitoare în casa asta
încă de când mama lui, contesa, era doar o fetiță...
ce vremuri !
Bună, Satan !
E singurul animal inteligent din zonă.
Ai puțin respect pentru aceasta săracă bătrânică !
Bună.
Ascultă, Dario, am văzut că o știi pe îngrijitoare,
de ce nu pui o vorbă bună pentru mine pe lângă proprietara !
Să le am pe amândouă ar fi perfect,
mi-a plăcut întotdeauna cafeaua cu lapte, în pat.
Las. O baltă, ele nu sunt de nasul tău.
Nici nu vă puteți imagina ce se petrece la Vila Ruvigny.
Afacerile de curierat internațional
sunt tot mai dificile pe zi ce trece, dle Ruvigny,
comandând cărți de la Paris sau Londra înseamnă luni de așteptare,
chiar dacă lucrurile merg bine.
În același loc diseară ?
În regulă,
dar nu e foarte sigur, poate sunt ocupat.
Ascultă, scuza că ești ocupat nu ține la mine.
Ai început să lucrezi cu mine de pe băncile liceului,
profesore, acum vei plăti prețul.
Toate bune, dle Ruvigny ?
Desigur, draga mea. Trece-le în contul meu, Bartoli.
Sigur.
Mă întreb adesea de ce Zenit nu retipărește cărțile dvs.,
Mi-ar plăcea să le văd în vitrina librăriei, din nou
Chiar ar trebui să vă găsiți alta editura dle Ruvigny.
- La revedere. - Mereu la dispoziția dvs.
Te voi omorî într-una din zilele astea.
Chiar dacă va fi nevoie să te îndop cu cianură, tot te omor.
Cum vrei să-l exorcizezi pe Satan, cu o mătură ?
Vreau doar să stea departe de porumbeii mei.
Cinezi în oraș diseară ?
Poate.
Ajutor !
Nu.
Oliveiro.
Oliveiro !
- Ce e ? - Vine cineva.
- Cineva ? - Da, e o mașină de poliție.
Ce ar putea să vrea de la noi ?
Nu te-am auzit când ai intrat aseară.
Brenda nu e aici, așa că va trebui să răspunzi. Îmbracă-te.
- Dorm adânc, nu-i așa inspectore ? - Mda.
- Bună dimineața. - Dl Ruvigny ?
- Ce vreți ? - Îmi cer scuze...
Scuze pentru ora nepotrivită, sunt Inspector Farla.
Știm că deranjăm,
dar trebuie să vă punem câteva întrebări.
Despre ce ?
Ceva...
intim.
Sunt Oliviero Ruvigny.
Vă cunosc foarte bine, dle Ruvigny, cel puțin după nume.
Chiar și oamenii mei sunt victimele educației obligatorii...
Ocazional citim.
Ar fi mai bine dacă am intra în casă, dle Ruvigny.
Desigur, urmați-mă.
Înțeleg că nu va fi plăcut pentru doamnă,
dar vreau să schimbăm câteva vorbe singuri.
De ce ? Nu am secrete față de soția mea.
Cum doriți,
va merge repede.
Aveați întâlnire aseară
cu o asistentă de la librăria Romă,
am dreptate ?
Cine, Fausta ? Da...
obișnuiam să ne vedem des,
comisare, dar nu aseară.
Am fost profesor la Liceul Tasso, acum zece ani
și Fausta a fost una dintre elevele mele.
Și ei vorbesc urât despre elevi !
Ca să păstrezi o prietenie
cu propriul profesor, timp de zece ani.
E drăgălașă, nu-i așa doamnă ?
Foarte...
Elevii lui Oliviero au avut întotdeauna o slăbiciune pentru el
Cât zahăr ?
Fără zahăr, mulțumesc.
Dacă bine am înțeles.
- Fausta mă acuza că n-am mers la întâlnire ? - Vittorio.
Poate că nu a mai avut timp.
Nu credem că moartea ei a fost accidentală, dle Ruvigny.
Chiar e Fausta.
- Dar cine putea... ... să o omoare atât de oribil ?
Asta vrem să aflăm și noi.
Tot ce știm până acum, e că a fost ucisă...
cu o lamă curbată, probabil o seceră.
Dle Ruvigny...
unde ați fost aseară între ora 8 și 10 ?
Am fost aici, la vilă,
soția mea poate confirma.
Ah...
Înțeleg.
Mai poate confirma cineva, un servitor de exemplu ?
Avem o femeie de culoare la noi.
Dar a avut zi liberă, ieri
și nu venit nici aseară.
- Niciun musafir aseară ? - De ce ?
Vorbesc despre locatarii
din azilul acela amuzant, numit Campusul Mondial.
Știți, doamnă,
ca cea mai populară distracție din oraș este bârfa.
Nu, nu a fost nimeni aici, aseară.
Bine. Scuze pentru deranj,
dar nu cred că va fi pentru ultima dată.
O crimă prin părțile astea ridica mult praf.
Nu aveți de gând că călătoriți, nu-i așa dle Ruvigny ?
- Călătorii ? Nu. - Mă gândeam că nu
un scriitor are lumea în interiorul lui.
Oricum, nu plecați departe de vilă.
Desigur, comisare.
- La revedere, doamnă. - La revedere.
Vânzătorul a auzit, probabil, conversația noastră.
Fata aceea m-a chinuit ani de zile
... Insuportabil.
Nu voia să accepte că s-a terminat.
Dar mulțumesc, oricum.
Puteai să mă torni și să mă arunci înăuntru.
Am întârziat aseară pentru că am avut o problemă.
- Am făcut până. - Nu te-am întrebat nimic.
Așa e, dar crezi că aș putea să-i iau gâtul cu ușurință.
Un scriitor slab dar un criminal sadic.
Cine știe, poate voi deveni unul într-o zi,
și va fi rândul gâtului tău.
- Nu pui întrebări, nu ? - Lasă-mă în pace.
Am reparat anvelopa, ține minte.
Ai grijă ce spui și ce faci, foarte atentă !
Oliviero !
Copiii din campus sunt aici, dle.
Să-i las înăuntru ?
Trimite-i de aici.
Am deja două tarte vorbitoare aici... Să dispară.
Plecați !
Poliția... Trebuie să suni la poliție !
Poliția ? Deja mă suspectează pentru o fată
ar fi ca și cum mi-aș pune un ștreang de gât.
Ei ar spune că sunt un maniac, un maniac criminal.
- Trebuie să o faci ! - Nu pot, Irene.
Nu vor crede niciodată că nu am fost eu...
Și nici tu.
Ajută-mă, te rog.
Trebuie să facem ceva...
trebuie să ascundem cadavrul.
- Să ascundem cadavrul ? - Desigur.
Ascultă, Irene, nu o va căuta nimeni.
Vom spune că a plecat...
Da, că a plecat și că nu știm nimic.
În pivniță...
o s-o ascundem într-un perete din pivniță,
și acolo nu o va găsi nimeni...
Nu o va găsi nimeni.
Trebuie să ștergem petele,
să curățăm bine.
- De ce nu o îngropi cu ea ? - Nu, nu pot.
Știi că nu pot.
La naiba, se vede.
Uau, ce picioare !
Pune-o aici.
De ce dvs, doamnă ? Brenda nu e aici ?
- A plecat. - Definitiv ?
Mă gândeam...
De ce, s-a întâmplat ceva ?
Nimic. Doar că mă aveam bine cu blonda.
Îi spuneam "blondă" în glumă.
O, era să uit, o telegramă.
Pegolotti mi-a dat-o la oficiul poștal.
Așa că am făcut două comisioane în drumul meu.
- O telegramă ? - Da. Sper că sunt vești bune.
AJUNG CU TRENUL, LUNI, LA 15:00 SALUTĂRI, FLORIANA
Mucoasa asta cicălitoare.
A ales momentul perfect să vină și ne calce pe picioare.
- A fost la nunta noastră ? - Cred că da.
Sora mea a adus-o de la Paris.
Nepoata ta trebuie să aibă 20 de ani acum.
Așa e.
- Hei ! - Ce a făcut ?
M-a atins aici !
E mare, dar nu rupe gura târgului !
Ce bucată !
Giovanna, bine ai revenit !
Dacă ai fi atins fundul babei
- Ți-aș fi tăiat mâna ! - Soldați...
ce să aștepți din moment ce nu mai exista bordeluri ?
Nu a venit. Să mergem.
Ce idioată ! Prima dată se autoinvita,
apoi ne face să venim aici degeaba.
Mai bine așa.
Bună, Oliviero ! Mulțumesc.La revedere.
- La revedere. - La revedere.
Autostopul. Locotenentul a fost foarte amabil,
trebuia să ajungă la aeroport, dar a făcut un ocol pentru mine.
- Ce e cu fata asta ? - Sunt șocat. Tu ești...
Floriana, da... ai grijă cu șocurile,
la vârsta ta poți să faci infarct !
- Cum ești Irene ? - Bine, draga mea.
E lipsit de sens să te întreb cum ești, pentru că arăți minunat.
Să mergem.Cu cât ajungem mai repede la vilă
cu atât mai repede putem bea ceva.
- Dă-mi mie bagajul, îl duc eu. - Mulțumesc.
Câte camere sunt aici ?
Prea multe.
Dar le-am abandonat pe multe dintre ele, erau periculoase.
Într-o bună zi acoperișul ne va cădea în cap.
Nu am avut niciodată sentimentul ăsta,
nu am avut niciodată un acoperiș al meu.
Câștigă puțin geniul, nu ?
Oliveiro e sigur că genul roman a murit.
De fapt el e mort.
Nu a mai scris un capitol de ani buni.
Singurul lucru pe care îl vinde acum e mobila.
E doar o pisică, una frumoasă.
Ți-e frică de ea ?
O cheamă Satan
A fost a mamei lui.
A mătușii Ester ?
Da.
Of...
Ca să vezi, un ciorap negru !
Pentru ce e, Irene, vreun fetiș ?
Dă-mi-l !
L-a lăsat o fată care a lucrat la noi.
A plecat, nu prea era bună servitoare.
Vii, Flo ?
Deci, la Paris ai locuit în comun ?
Da, timp de șase luni.
Ce-ai făcut acolo ?
De toate.
Ai auzit asta, Irene ?
Ți-ar prinde bine să stai cu cineva.
Unde femeile sunt ale tuturor.
Unde bărbații sunt ale tuturora !
E puțin obsedat de sex și înspăimântat de impotență,
impotenta literară, desigur.
Sexul este o activitate care îi interesează
pe cei cu imaginație și care au și mijloacele necesare.
Irene le are pe amândouă.
Nu a uitat ilustrul scriitor ceva ?
Ce ?
Mijloacele și imaginația, da... și mai e ceva.
Vezi cine e.
Bună seara.
Poarta era deschisă.
Mi s-a spus să vă livrez asta.
- Mulțumesc. Noapte bună. - Noapte bună.
Ce e ?
Nu știu.
- Ai trimis-o la curățat ? - Nu, nu am trimis-o.
Să mergem sus.
Nu Oliviero, te implor !
Irene.
Irene !
Oliveiro ?
- Ce se întâmpla ? - Nimic, nimic serios.
Irene nu se simte bine.
E puțin obosită, asta-i tot.
- Poate are nevoie de ceva ? - Nu !
Nu are nevoie de nimic, ți-am spus că e doar obosită.
Nu mai avem servitori.
Și eu sunt obosită, călătoria a fost istovitoare.
Merg la culcare.
Cine e ?
Scuze, dar am ceva notițe vechi în dulapul acela.
Ai nevoie de hârtie de scris ?
Nu, doar scriu câteva adrese.
Îți place nepoata, nu ?
Oricare ar fi condiția lui Oliviero Ruvigny în zilele acestea
căsătorit sau nu, decadent sau nu
Floriana e gata să aducă plăcere în viața lui
în numele depravării.
Ascultă... cum te-ai hotărât să vii aici ?
Am vrut să vin aici
de când am aflat că a murit mătușa Ester.
Și ce ai aflat despre mine ?
Lucruri obișnuite.
Ca de când te-ai însurat mintea ți-a luat-o razna.
Că ești un porc, un alcoolic, un dependent de droguri,
etc, etc...
Spune-mi...
e adevărat că dormeai cu mama ta în patul ei ?
Vreau să spun când ai crescut ?
E adevărat că ești o târfa de doi bani ?
Ei bine, ar fi doi bani cheltuiți cu rost...
Irene !
De ce te-a închis aici ?
Mi-a spus că nu te simți bine.
- Ajungi până în dormitorul meu ? - Da.
- El unde e ? - Tocmai l-am auzit plecând.
La naiba, de ce nu ai strigat după ajutor ?
E un sadic nenorocit.
Tu nu știi, tu nu știi.
E bolnav, mă sperie.
Vrei să spui că e nebun ?
Câteodată nu realizează ce face.
Haide în camera mea.
Știam că familia lui Oliviero a fost nebună, dar...
trebuie să fie implicat un doctor.
Nu, nu, nu.
Nu doctori, nu străini.
Irene, vreau să te ajut, trebuie să ai încredere în mine.
Ce se întâmpla ?
A venit poliția...
acum câteva zile.
Au găsit cadavrul unei fete... care a fost ucisă.
Acum știi totul.
Dar nu poți trăi cu cineva despre care crezi că e un criminal.
Te implor, Floriana.
Nicio vorbă către Oliviero despre ceea ce ți-am spus.
Dacă crede... Doamne, m-ar omorî.
Nu cât timp sunt aici.
Arzi toată,
ai febră.
Nu ai de să-ți faci griji,
nu voi spune o vorbă.
Sunt de parte ta, să știi.
Ești așa de drăguță.
- Dar acum... Ce ?
Acum că știi totul vei vrea să pleci.
Și ai fi îndreptățită.
Nici nu am luat asta în considerație.
Noi două trebuie să fim aliate.
Aliate.
De ce faci asta ?
Da ?
O, bună seara dle.
Giovanna tocmai a sosit din Brescia, astăzi.
Da, e exact ca o leoaică !
Da, mâine.
Diseară ?
E obosită, sărmana fată, a fost o grabă...
Da, dle. Ne vedem mâine, dle.
Discreție totală, dle. Noapte bună.
Doamnă, sunt foarte obosită, merg la culcare.
Noapte bună, fata mea.
Ziua de mâine începe bine: 50,000 partida !
Noapte bună.
- Noapte bună, doamnă. - Odihnește-te.
Doamnă, dvs sunteți ?
Frumoasă adormită, ai ceva cremă ?
Adormit ? Aș vrea să mă trezesc cu tine.
Și crema ?
Clasa întâi.
Proaspătă și apreciată în toată zona.
- Nu ești italiancă, nu-i așa ? - Pe jumătate.
Aha, deci au luat altă femeie.
A fost o femeie de culoare înaintea ta care spunea că e egală lor
dar au angajat-o ca servitoare.
De aceea a și plecat, poate.
- Ai cunoscut-o bine ? - Ca mazărea în pod.
- Scuze, dar înțelegi bine italiană ? - Și te-a părăsit ?
A dispărut, într-o bună dimineață a plecat.
Atâta timp cât nu a sfârșit ca și Giovanna...
Adică ?
- Bună dimineața, dle Ruvigny. - Bună dimineața.
Duminica sunt la motocros.
Dacă vei veni o să vezi că nu sunt adormit...
Mă place, mă place, asta e sigur !
Integrarea europeană nu e rea,
nu sunteți de acord dle Ruvigny ?
Îmi pare rău, comisare,
dar nu prea am fost la curent cu noutățile, în ultima vreme.
Integrarea în ce ?
Suntem într-un oraș liniștit, aici în Veneto,
cu bere germană, whisky scoțian...
... și condimente atomice pentru toate gusturile.
Asta e problema cu voi, intelectualii,... sunteți pesimiști.
E ceva de râs ?
Nu mă gândeam că Secția Omoruri a fost școala de comedie.
Nu, tocmai opusul acesteia.
Facem ce putem cu ceea ce avem la dispoziție.
Excepțional echipament...
Gândește-te doar, criminaliștii noștri
au chiar și o lupă în dotare
Dar, lăsând glumă la o parte, trebuie să-mi cer scuze.
Scuze ? Pentru ce ?
- Pentru Bartoli. - Ah !
- Librarul. - Numele lui real e Liguori,
și a scăpat din închisoarea Boretto acum 8 ani.
A ucis două fete la o criză de nebunie.
Bine, deci nu o să mai ai probleme de acum înainte, comisare.
Dar problemele au o meteahnă,
nu se termină niciodată...
Acum, draga mea soție știe că nu am omorât-o eu pe fata aceea.
Acum știe, dar un vierme îi erodează creierul.
Viermele perseverează și îi spune că el e criminalul,
cel care doarme cu ea în pat.
- Lasă-mă în pace, ești beat ! - Da, sunt beat,
cum am fost beat și în noaptea aceea.
Dar nu am fost eu cel care a omorât-o pe servitoare.
Nu am omorât-o pe mizerabilă aceea neagră,
Nu am omorât-o, nu am fost eu !
Atunci de ce nu spui asta poliției ?
Lasă-mă...
Ești nebun, mă omori...
Mă omori... Dă-mi drumul...
Dario Luisetti, numărul 7, a preluat conducerea în turul 5
și pare că va câștiga cursa.
Pe locul doi e numărul 3, Armando Gardiglia,
și pe trei Lucio Taramaglio.
Iată-l pe spaniolul Luis Soler-Borrego...
Haide ! Repede !
Genial !
Haide ! Grozav ! Hai, mai repede !
Atențiune, vă rugăm ! O schimbare neașteptată !
Numărul 7 Dario Luisetti a
a oprit pe banda de urgență cu probleme mecanice
și poate că a terminat cursa definitiv.
Lucio Taramaglio preia conducerea,
urmat de Luis Soler-Borrego,
dar Armando Gardiglia ataca și el pe bandă...
La naiba ! Mă scuzați, unde e banda de urgență ?
Acolo jos.
Mulțumesc.
La dracu ! Rahat !
Chiar a trebuit să mă lași înainte cu 3 ture de linia de sosire ?
Bună, motociclistule !
Privește asta !
M-am pregătit trei luni pentru nenorocita asta de cursa
și pistonul s-a spart chiar pe când să câștig !
Ce e un piston ?
Întoarce-te Floriana... Îmi pare rău.
Cursa asta a însemnat totul pentru mine, înțelegi, totul !
Chiar totul ?
Sunt în ultima tură...
Să mergem.
- Iată-ne ajunși. - Unde ?
Ăsta e un loc bun.
O parcare dublă și un stil Polul Nord
sac de dormit împotriva reumatismului.
Haide.
Nu-mi spune că ai venit aici ca să facem dragoste ?
De ce nu ? Unde ar trebui să mergem, la Grand Hotel ?
Și e mai romantic aici. Îți deschide minte.
Patul e gata într-o clipă.
Ai adus-o și pe negresa aici ?
Tot nu o uiți ? Ești geloasă ?
Haide, dezbracă-te, nu e frig.
Hai, grăbește-te. Câte fermoare ai ?
Bine, nu te grăbești deloc !
Dacă voi câștiga la loterie
jur că o să-mi iau o servitoare exact ca și tine.
Haide, să ne închidem înăuntru și să nu mai ieșim niciodată.
Haide aici.
Vino aici.
Îmi place de tine.
Poate că nu o să mai facem sau nu asta din nou,
dar fără complicații, pricepi ?
Cine-i acolo ? Ce vrei ?
Sunt femeie sărmană și sunt aici ca să adun sticle.
Pleacă, pleacă de aici !
- Deci, când ne mai întâlnim ? - Cine știe...
- Nu ți-a plăcut ? - Ba da...
Atunci spune-mi când ești liberă ?
- Sunt liberă tot timpul.La revedere. - La revedere.
Era să fac infarct !
Ce faci aici pe întuneric ?
Ce s-a întâmplat ?
Un lucru îngrozitor, Flo.
Animalul ăla mizerabil...
Mi-a frică, sunt speriată.
Doar tu mă poți ajuta.
Calmează-te, Irene.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
Da...
animalul ăla,
animalul acela diabolic.
Irene.
- E moartă ? - Taci !
De ce ai cumpărat chestiile astea grețoase ?
Dezgustătoare ? E chestiune de gusturi...
Satan e înnebunit după ochi de oaie.
Haide Irene, nu a fost nimic.
De ce nu mergi să-i aduci ceva tonic ?
Și Satan e încălzit.
Nu l-am văzut de ieri.
Dacă viața îmi oferea pe cineva ca și tine,
totul ar fi fost diferit.
Ce tânăra ești...
- Pleacă, animal ordinar ! - Calmează-te, s-a terminat.
Te-au speriat dar nu a fost nimic. Bea.
Nu fi speriată, nu a realizat încă.
Și, din fericire, pisica a dispărut.
Față de culoare era îmbrăcată așa când ai omorât-o ?
E clar că nu sunt Maria Stuart
dar atunci nici tu nu ai chipul Lordului Leicester.
Am învățat ceva citind despre aceste "scrisori însângerate"
și de lupta dintre cele două regine...
Edificator, nu ?
Ce ți-a spus Irene ?
Că împarte patul cu un nebun și alcoolic criminal ?
Nu, nu mi-a spus așa ceva.
Săraca femeie e îngrozita
din cauza la tot ce s-a întâmplat.
- Și tu ? - Îmi țin ochii larg deschiși, asta-i tot.
Când te-am văzut ieri în fânar
- Sigur că te-am văzut, cine altcineva putea fi ?
Te-am vrut în sacul acela de dormit.
Tu nu ai dorit asta ?
- Chiar ești o târfa mică, așa cum credeam.
Și tu chiar ești porc, așa cum se spune ?
Dă-ți jos rochia de pe tine.
De ce nu o iei tu cu mâna ta ?
Nu...
Care e problema ?
Irene !
Irene
de unde a apărut asta ?
Vrei să-mi răspunzi, Irene ?
Nu am găsit-o cea veche așa că am adus asta.
- Ciudat. - De ce ?
Nu am văzut pisica de două zile,
nici măcar nu a venit să mănânce. Nu crezi că e ciudat ?
Ce ai făcut, i-ai făcut felul ?
Ești nebun.De ce aș face asta ?
De ce să o fi făcut ?
Știu de ce, pentru că l-ai urât dintotdeauna
pentru că mama îl plăcea, pentru că este al meu,
pentru că îmi aparține, ceea ce nu se va întâmpla cu tine
pentru că ești o târfa, o târfa nenorocită ?
Te implor Oliviero, nu mai suport.
Nu mă mai înspăimânta...
Trebuie să sap puțin, doar puțin...
Mă rănești...
Scuzați-mă, dle.
- Da ? Bună dimineața, dna Molinari. - Bună dimineața.
Vreau să vorbesc cu șeful poliției.
Secția de poliție e chiar acolo, în fața dvs.
- Mulțumesc.La revedere. - La revedere.
Ai vrea să-l vezi mort, nu-i așa ?
Am observat că viața ta e un iad, de ce mai stai ?
Nu m-ar lăsa să plec.
Poate te înșeli.
Aseară mi-a spus că a vrut să te omoare.
Nu, așa și-ar distruge ceea ce îl distrează,
victimă lui.
Doar vrea să te sperie.
Tot ce vrea este să ajungă în patul tău.
A făcut-o deja.
Geloasă ? Ești geloasă ?
Nu, nu în sensul în care te gândești.
E un ratat... nu numai ca scriitor,
și el știe asta.
Se ascunde de propria persoană.
Asta cauzează toate problemele, poate.
Poate că nu te-ai gândit să termini pentru totdeauna.
Nu ți-ar lua mult.
Nu ?
Nu. Există un număr jenant de opțiuni...
Cum ar fi un picnic care are un final tragic,
un salt în prăpastie, o văduvă neconsolata.
Romantic, nu-i așa ?
Acum că te-am găsit pe tine, nu o mai suport.
Nu suport să fiu prinsă între
o femeie isterică și un maniac sexual.
Dacă continui voi părăsi această casă.
Pleacă acum,
Irene poate să apară în orice moment și nu vreau
să asist la spectacolele tale unice.
De data asta jur că o să scap de ea.
M-am și gândit cum o să fac,
dar, te rog, nu mă părăsi.
Am redeschis gaura din pivniță,
și e loc și pentru ea.
- De data asta chiar ca o fac. - Ești beat.
Ți-am spus să pleci.
Mă spionezi, vierme nenorocit.
Îți rup gâtul !
Ai grijă sau te omor !
- Ce vrei ? - Coboară !
Nu pot.
- Am un concurs și trebuie să plec dimineață. - Și ?
De ce nu vii cu mine ?
Cursa e în Cesenatico
și dacă mă descurc bine voi fi luat într-un turneu de patru curse.
Te aștept la 7 pe pod.
Haide, ne vom distra !
Pleacă până nu trezești pe toată lumea.
Numai dacă spui că vii cu mine.
Bine, bine, voi veni.
La revedere.
OMOAR-O ȘI ASCUNDE-O ÎN PERETELE PIVNIȚEI
Deci te-ai hotărât.
Începeam să mă întreb când o vei face.
Eu... nu știu ce...
Ascultă ! Chiar a vrut să mă omoare.
A pregătit gaura din pivniță
lângă cealaltă fată.
Poți spune asta la proces.
Oricum vei primi pedeapsa pe viață.
Știi, judecătorii sunt, de obicei, oameni însurați
și nu prea cred să găsească nevinovată o femeie care...
înțelegi ?
Ei își apără privilegiile.
Mama mi-a spus că mătușa Ester avea ceva bijuterii valoroase.
Unde le-ai ascuns ?
Poți să-mi spui acum când sunt toate ale mele.
Floriana, te rog, nu vorbi așa cu mine.
Bijuteriile acelea sunt ale tale, poți să le iei,
Nu-mi pasă de ele...
Dar nu mă trăda.
În regulă, partenero.
Să scăpăm de el.
Aici, toate sunt aici.
Nici măcar nu știu cât valorează.
Și nici nu vreau să știu.
Ei bine, sunt de prost gust,
dar valorează mult.
Mătușa Ester și-a convins toți amanții să-i cumpere bijuterii.
Ia-le, sunt ale tale.
Ar trebui să plec acum.
Nu, încă nu, te rog.
Sunt speriată.
Cred că trebuie să te obișnuiești, mai devreme sau mai târziu.
Cât mai repede ar fi cel mai bine.
Ce vei spune legat de bătrânul Oliviero ?
Că a plecat,
în străinătate
după care... nu mai știu nimic.
- Părăsesc vila. - Bine...
Chiar a fost o vacanță pe cinste. La revedere.
Floriana, te rog să rămâi,
cel puțin noaptea asta. Te implor, nu pleca.
Bine, doar noaptea asta.
Nu.
Nu, știu un mod mai plăcut ca să te ajut să adormi.
Floriana.
Floriana !
Floriana ?
RĂZBUNARE
Cine-i acolo ?
Vrei să mă omori și pe mine ?
RĂZBUNARE
Floriana, ce ai de gând să faci ?
Floriana !
Floriana.
Acum sunt sigur că ea va fi pe pod la ora 7,
nu are încotro.
Da...
și va fi sfârșitul și începutul tuturor lucrurilor.
Ai primit finalul pe care l-ai meritat,
dar îmi pare rău că ai suferit atât de puțin.
Sper să fie ceva dincolo de moarte
ca să afli cât mi-a trebuit ca să mă răzbun !
Eu am omorât-o pe târfa de mama ta,
Am omorât-o și pe stricată aia neagră.
Vei fi împreuna cu ea pentru totdeauna !
Mă auzi, Oliviero ?!
Da, eu sunt cea care a omorât-o
așa că noi suspiciuni au planat asupra ta
după ce erai bănuit de cealaltă crimă.
A fost ușor...
A fost ușor cu mintea ta distrusă de alcool
să te fac să-ți pierzi încrederea în propria persoană.
Te-am distrus.
Zi de zi,
zi după zi,
Și am continuat să te omor câte puțin,
dacă nu realizăm ca și tu vrei să mă omori.
Sper că o părticică din tine încă trăiește pe undeva,
și așa vei suferi pentru vecie !
A mers totul ca uns.
Fii fără grijă, a fost mai ușor chiar și decât cu negresa.
Și bijuteriile ?
- Le-ai recuperat toate ? - Da, toate.
Erau puse într-o pungă de plastic.
Cățeaua !
Chiar era o tipă abilă.
Problema e cu cele două cadavre.
De ce ? A fost un accident normal de circulație.
Mă refer la cele din pivniță,
care pot fi găsite.
Hai aici, Walter, vreau să-ți arăt ceva.
Trebuie să-i aducem aici diseară,
de acord ?
E destul de adânca ?
Nu am nimic de zis, întotdeauna ai idei bune.
Bună ziua, doamnă.
Eram pe punctul să plecăm,
nu e nimeni acasă.
- După amiaza plăcută. - La fel.
Iar sunteți aici ? Vreau să spun... ce altceva mai e ?
Soțul meu a plecat azi dimineață
- Nu știu când se întoarce. - E doar o formalitate.
O crimă gravă s-a comis.
- O crimă ? - Da.
Ați schingiuit o pisică.
- O pisică ? - Da.
Incredibil, dar avem de-a face și cu astfel de cazuri.
Bătrâna doamnă Molinari, cea care adună sticle.
Care a fost servitoarea contesei Ester
mama soțului dvs... știți ?
- Mi-o amintesc. - A raportat o crimă.
Să vă explic.
Animalul ăla ordinar mi-a masacrat toți porumbeii...
Da, înțeleg.
Dar mi-am spus să mergem să vorbim cu Ruvigny
și așa o vom calma pe dna Molinari.
E o femeie de treabă, dealtfel.
Doar trebuie să scriu un raport.
- Vreți să intrați ? - Da, vă rog.
- Vreți ceva de băut ? - Nu ar trebui,
dar nu mă consider de serviciu
când mă ocup de pisici.
Mulțumesc.
Poftiți.
În sănătatea dvs, dna.
Și a pisicilor.
- Acesta e ?, nu-i așa ? - Da.
Ați auzit asta ?
Motanul a priceput că am venit pentru el.
Animal nenorocit ! Îl,...
Sunt terorizata de el, credeți-mă comisare.
Nu, nu vă deranjați...
Se pare că vine de la ușa aceea.
Da, bucătăria. Dar e încuiata tot timpul.
Nu, e deschisă.
Dacă îl găsim.
- Îl vom lua de la dvs. - Nu, nu.
Soțul meu e foarte atașat de el.
Va fi supărat dacă pisica nu va mai fi când se întoarce.
Pare că e rănită după cum miaună,
ar trebui să aruncăm o privire.
Nu e aici.
Marfă din 1948, Barolo, Merlot,
Cabernet, un Bunello din 1936.
Nu e nicio pisică pe aici dar mieunatul vine de aici.
Asta valorează o avere.
Nu știu. Nu mă pricep la vinuri.
Ai găsit ceva ?
Am spus că nu e aici.
Aș fi încântata dacă ați accepta măcar una.
O, nu, sunteți prea generoasă, doamnă !
- Și poate soțul dvs... ... va fi fericit.
- Vă rog să o primiți. - Ei bine, cum să vă refuz ?
Mulțumesc.
E o gaură în perete aici !
Pare că e săpat din interior,
și tencuiala e proaspătă.
E înăuntru, e înăuntru !
Animalul ăla blestemat e acolo !
Doamnă !
Doamnă, nu exagerați, vă rog.
Mă vrea moartă. Vrea să mă distrugă !
Demonul acela e...
Satan ! Satan !
ORICE ASEMĂNARE CU FAPTE SAU PERSOANE REALE ESTE PURĂ COINCIDENTĂ